Діно Де Лаурентіс представляє
Аль Пачіно
у фільмі "СЕРПІКО"
Композитор: Мікіс Теодоракіс
Оператор: Артур Орнітц
За мотивами новели Пітера Мааса
Автори сценарію: Валдо Солт і Норман Векслер
Продюсер: Мартін Брегман
Режисер: Сідні Люмет
Патруль 2118, викликаємо госпіталь Ґрінпоїнт.
Веземо до вас пораненого полісмена.
Добре. Прийнято.
8-ма дільниця.
Так.
Господи!
Вгадай кого підстрелили?
Серпіко.
Ти думаєш, це хтось із копів?
Я знаю шістьох копів, які казали, що хочуть зробити це.
- Алло! - Сідні?
"Нью-Йорк Таймс", Підстрелили Серпіко.
О, Господи!
- Його везуть у Ґрінпоїнт. - Побачимось там.
Бути офіцером поліції - це означає вірити в закон та неупереджено захищати його,
поважаючи рівноправність усіх людей
та гідність і цінність кожної окремої особистості.
Кожного дня ви будете ризикувати своїм життям.
І своєю честю.
Вам знадобиться стійкість, хоробрість, чесність,
співчутливість, ввічливість, наполегливість та терпіння.
Хлопці, тепер ви готові приєднатися до війни проти злочинності
і практично застосувати на вулицях міста набуті вами теоретичні знання.
Обидва випадки в одному місці і в однаковий час.
Я вже склав протокол.
- Ви займаєтесь цим, лейтенанте? - Так, шефе Ґрін.
Хто був зі Серпіко?
- Гайнеман та Джуліо. - Треба їх допитати.
Я хочу, щоб це провели як офіційне розслідування.
Протоколи принести мені о 9-ій.
Також забезпечте Серпіко цілодобову охорону.
- Так, сер. - Ви двоє.
Ентоні Сардо.
Ральф Сайтон.
Френк Серпіко.
Френкі!
Ходи сюди, Маріанна хоче зробити знімок.
Ближче, ближче!
Сер?
Розподіл проводять нагорі.
Візьміть карту та вивчіть свої пости і сектори. Цього тижня працюєте з 8-ї до 16-ї.
Займіть вільний шкафчик. Якщо будуть запитання, старші хлопці вам допоможуть. Щасти!
Патрульний місяця.
Уже 8:00! Швидше! Ну ж бо!
Збирайтеся!
Гаразд! Влаштовуйтесь.
На сьогодні є кілька оголошень та двоє новачків.
На дошці зліва від мене ви бачите Загін 1, Синій сектор,
Загін 2, Червоний сектор, Загін 3, Зелений сектор.
Нам потрібні усі злочинці та порушники закону.
Флоренсе, я допоможу хлопцям.
- Чарлі, це - Френк Серпіко. - Здоров, Френку!
- Здоров, Чарлі! - Може курочку з майонезом?
- Звучить гарно. - Ні, я, мабуть...
Я, мабуть, візьму ростбіф.
Гаразд. Ідіть за столик. Я принесу.
Пелюче, тут тільки жир.
На вітрині ж я бачив нормальне м'ясо.
Розслабся. Сідай.
- Що таке? - Не капризуй.
Їжа безкоштовна.
Я не капризую, просто я не знаю, як це їсти.
Чарлі - класний хлопець. Ми не беремо з нього платні за парковку,
коли він розвозить замовлення своїм клієнтам.
Хіба я не можу заплатити та отримати те, що я хочу?
Френку, як правило, ми беремо тільки те, що пропонує Чарлі.
"Сектор Д-1034, можливе зґвалтування."
"Перехрестя Ґранд Авеню і БіК'ю Експрес Вей."
Беккере, хіба нам не треба відповідати?
Розслабся, Френку. Це - не наш сектор.
Це ж на кордоні.
Я відповім.
Сектор Д-1547, прийнято.
О, Господи!
Стояти! Не рухатись! Поліція!
От лайно!
Не стріляйте. Спокійно.
Не стріляйте.
Тихо. Опустіть зброю. Опустіть зброю негайно.
Ну ж бо! Я ж сказав опустіть зброю, дідько.
Я заріжу її, чорт забирай!
Вимкни свій клятий ліхтарик!
Я заріжу її, чуваче. Заріжу. Не гарячкуй, чорт забирай.
Не гарячкуй. Гаразд.
Гаразд.
Добре.
Ось так.
Потім інший...дістав свою штуку.
Підніс його до мого рота.
Схилив мене до низу.
Вони сказали, якщо я не зроблю цього,
то вони вб'ють мене.
З неї буде непоганий свідок.
Вам потрібні носилки?
Маскле, він - твій. Я подзвоню тобі з лікарні.
Гаразд.
Хто твої друзі?
Френку, хочеш прикластися?
Ні, я піду складу картку арешту.
Чарлі, дай мені 5 хвилин, щоб побалакати з ним.
- Звісно. - Дякую.
Дякую, Чарлі.
Здоровань справді гарно попрацював над тобою. Як почуваєшся?
А ти чому не залишився, щоб повеселитися?
Такі веселощі не для мене.
Так.
Я хочу поговорити з тобою.
Ходімо пригощу тебе чашкою кави.
Без наручників.
Послухай, я не торкався до тебе у відділку, вірно?
Якщо тікатимеш від мене, всаджу в тебе кулю.
Зрозумів?
Ходімо.
До біса шкода, що ти приймаєш усю вину тільки на себе.
Не знаю. Може, ти - винен, а може й ні.
Може, просто пішов, щоб скласти компанію.
Мені здається, що саме так.
Але попався саме ти.
Хоча, ти навіть не розстебнув штанів.
- Запиши це у протокол. - Це записано у протоколі.
Поглянь на себе.
- Не можу ковтнути. - Ще б пак.
Знаєш, я не розумію тебе.
Ти що, заборгував цим хлопцям?
Якого біса! Вони кинули тебе. Ти їм нічого не винен.
Знаєш, вони здали б тебе відразу.
Що мені світить?
Давай глянемо. Викрадення, побої, зґвалтування.
Не жартуй з цим!
Розкажи мені. Врятуй сам себе.
Невже ви нікого не прислете?
МакКою, коли я хапатиму одного, інший втече.
Слухай, Серпіко, це справа Маскла, а він зараз у відпустці.
- Я не можу лізти у його справу. - Але ж вони зараз тут!
- Зачекають. - Ні, не зачекають.
Поліція! Стояти! Стояти!
Поверніться!
Слухай, чуваче, забери свою пушку від моєї голови.
Оберніться! Повільно!
Дай сюди, ми усе зробимо. Можеш йти собі.
Ти про що? Це ж мій арешт.
Арешт наш.
Такий арешт, як цей, не дуже гарно виглядає у виконанні патрульного.
Мені байдуже, як це виглядає.
Я зробив роботу. Я ризикував своїм задом. Це - мій арешт.
Справді хочеш забрати собі арешт? Тобі можуть вліпити за це догану.
Ти залишив свій пост, залишив свою вулицю, зайшов на шкільний майданчик без дозволу.
І це тільки початок. Так, Пенелла?
Так! Вважай, що тобі пощастило, якщо обійдеться тільки доганою.
Ми допоможемо тобі з арештом, малюче.
Вперед, Френкі!
Джиме, зійди з дороги! Що ти робиш?
Давай, давай!
Що ти хочеш, щоб я зробив? Перебіг вулицю, так?
- Привіт, Френкі! - Привіт.
- Привіт, Паскуале! - Привіт, Френкі! Як ти там?
Добре. А ти? Де тато?
Прийде через пів години. Як ти?
Добре. Прийшов забрати черевики.
Розминка!
- А, ось вони. - Френкі, як ти?
Чудово. Гарна робота.
А ви - молодці. Гарно працюєте.
Отож...як ти, Френкі?
Ти тільки це й питаєш. Що з тобою? У мене все гаразд.
Я думав ти зайдеш до нас в суботу ввечері.
Вибач, Паскуале. Я не зміг.
Маргарет запросила Маріанну. Маріанна була дуже розчарована...
Послухай. Мені це не подобається.
Не треба запрошувати людей, якщо ти не впевнений, що я прийду.
Якщо я захочу зустрітися з Маріанною, я їй сам подзвоню.
Що між вами двома відбувається?
Ей, Паскуале, ось, що я тобі скажу.
Цілий день я працюю з копами, так?
Потім я приходжу з роботи, бачу Маріанну.
Її батько - коп, її брат - коп, її дядько - коп.
І в мене таке відчуття, що й вона - коп.
- Ходи сюди. Як робота? - Там є свої нюанси.
Мама каже, що ти шукаєш квартиру. Це правда?
- Так. - І де шукаєш?
Не знаю. Мабуть, десь біля школи.
Студмістечко Ґрінвіч?
- Так, Ґрінвіч. - Чому там?
Цей район тебе не влаштовує?
Скажи татові, що я заходив.
Френкі, то що? В неділю?
Що в неділю?
Обід. Га?
- Гаразд, але зроби мені послугу... - Я знаю. Ніякої Маріанни.
Добре, кілька оголошень.
"Розпочинається курс дактилоскопії в коледжі Джона Джея."
"Курс можуть прослухати патрульні,"
"які бажають згодом працювати в Бюро кримінальних ідентифікацій,"
"що є шляхом до отримання золотого значка детектива".
"Підпис - капітан МакҐвайр".
На дошці зліва від мене - Загін 1...
Тобі спекотно?
Вбиває не спека, а вологість.
Я передчував, що ти саме це і скажеш.
Ти уявляєш, як довго ти будеш ритися в цій купі?
Перевір одну категорію чи дві. Але ж не всі.
Я не писатиму "немає відбитків", якщо відбитки є.
Скільки часу ти в БКІ, Серпіко?
Усе своє життя.
Отож, мав би вже знати, як у нас робляться справи.
Барто. Справа не в цьому.
Просто я тобі не подобаюсь.
Просто раніше у нас не було дивакуватих копів.
Барто, перестань чіплятися до мене.
(розмова італійською) Мамо?
Ти дещо забула.
Що це?
Усе, що маю.
Заощадження з оренди будинку, гроші на похорон, усе, що я змогла відкласти.
- Мамо... - Усе це лежить у банку для тебе.
Мамо, не треба. Потім.
Ти - не дуже багатий, тобі це згодиться. Купиш собі квартиру.
Може, навіть машину. Будеш завжди пам'ятати свою маму. Я сподіваюсь.
Дякую, мамо.
Ей! Хочете купити цуценя?
Навіть не знаю.
Звідки у вас ці песики?
Вони - мої.
Хочете задарма віддам?
- Ні, я заплачу. Скільки? - 5 доларів.
Добре.
Гаразд, хлопці, хто з вас хоче піти зі мною?
Що?
Ходімо.
- Зробите мені послугу? - Яку?
Пригляньте за машиною і речами, я переїжджаю.
- Добре. - Дякую.
(розмовляє іспанською) Дон Кіхот.
Актор чи божевільний?
Паяц чи навіжений?
Ось питання, які у своєму творі залишив нам Сервантес.
В цьому тема Сервантеса.
Сеньйоріта Лейн?
Містере Серпіко.
Зі мною мій вірний кінь! Може вас кудись підвезти?
Я йду на роботу в кафе Реджіо.
Кафе Реджіо. Еее...
- Це - перехрестя 4-ї вулиці і... - МакДуґал і 3-ї.
- Точно. Можна підкинути вас? - Звісно.
Господи, що це?
Ви нащупали мій гаманець. Раджу не чіпати його.
Це - не гаманець, це - пістолет.
- З чогось же треба годуватися? - Годі вам!
- Навіщо вам пістолет? - Чули про цирк Барнума і Байлі?
- Так. - Я там дресирую левів.
- Та ну! - Це - правда!
- Гадаю, ви жартуєте. - Так, жартую.
- А ви чим займаєтесь? - Я?
Я - актриса, співачка, танцівниця і буддистка.
- Саме в такому порядку? - Так.
- А я - коп. Можете повірити? - Ні, мені не віриться.
Нью-Йоркський Музично-драматичний театр
- Леслі, Леслі. - Так.
Як називаються ті стрибки, які робив той хлопець?
Жете.
- Жете? - Так.
Теж спробуй.
Гаразд. З чого починати? З якої позиції?
І так, раз...
В наступному житті. Поїхали.
Що читаєш, Серпіко?
"Моє життя", Айседора Дункан.
Вона була балериною.
Вагітною?
Ні, балериною. Балет.
- Знаєш, що таке балет? - Трошки.
- Трошки, так? Ти бачив балет? - Здалеку.
А я бачив балет. Він - неперевершений!
- Знаєш, я навіть узяв кілька уроків. - Невже?
Так. Я ходжу на них після роботи.
Дуже корисно для тіла. Стаєш струнким і бадьорим.
- Ще б пак. - Ти помітив, так?
Так, помітив.
Знаєш, є 5 позицій.
- 5? Тебе обдурили.
- Ні, цього достатньо, повір мені. - Для чого?
Дивись. Бачиш?
Ось це - перша позиція.
З цієї позиції я можу зробити будь-що.
- Хочеш глянути? - Звісно.
Бувай, Барто!
- Лейтенанте Стайґер? - Ні. Пізніше.
- Ей, вимкни світло. - О, Поттс, я хочу читати.
Позиції, позиції.
Таких позицій навіть на фабриці печива не побачиш!
Як мені відлити у такій темряві?
Тільки німфоманка може ставати у такі пози.
Серпіко, як ти можеш сцяти у такий момент?
Треба здати Барто аналіз.
Мабуть, треба глянути.
- Що там у тебе? - Ось.
Он прямо.
- Прямо де? - Третє вікно знизу.
- Я там нічого не бачу. - Дай-но глянути.
О, вона вже закрила жалюзі.
- Мабуть, це ти наврочив. - Дійсно, це я винен!
Стій, Серпіко, чим ви двоє тут займаєтесь?
- Що? - В нужнику, та ще й у темряві!
Нащо ти терся біля нього?
- Ви про що? - Ти ж терся біля нього.
Ти ж відсмоктав йому, так?
- Ви що, здуріли? - Я тобі покажу, хто, в біса, здурів!
Минулого тижня я знайшов шорти, на них була сперма.
Ось тут!
Ви дійсно звинувачуєте мене в цьому?
Доброго ранку, капітане МакКлейн! Я - офіцер Серпіко.
Мені сказали, що я можу з вами поговорити, сер.
Звісно, синку, заходь.
Лейтенант Стайґер не писатиме на тебе рапорт.
Він просто занадто стурбований іміджем свого департаменту.
Але це може вплинути на твою кар'єру в бюро ідентифікацій.
Сер, скажу вам чесно...
Я не бачу тут ніяких перспектив.
Це все - брехня, що це - шлях до отримання золотого значка детектива.
Тому, що я вже 2 роки тут і...
Хочете перевестися?
Так, сер. Але я не хочу повертатися до патрулювання.
Подивимось, Френку, що я зможу зробити.
Френсісе, ви знаєте про мої зібрання для офіцерів-католиків щовихідних?
Ні.
Прочитайте це. Вас це зацікавить.
Ви ж католик, так?
- Так, мене хрестили. - От і чудово.
Альфі, ходімо.
- Пако! - Бернс!
Я скучила за тобою, малюче.
Вона така навіжена, ця дівчина.
А чому Пако?
Усі мої друзі кличуть мене Пако.
Зроби послугу - дістань ключі з цієї кишені.
Звісно. А як мені тебе кликати?
Френк чи Пако?
Пако.
- Леслі! - Саллі! Ларрі! Це - Пако.
- Привіт! - Ларрі - поет.
Але працює у рекламному агентстві.
Саллі актриса, але працює фотографом.
Пако - поліцейський.
О...це неймовірно.
Так, я працюю у поліції.
Це справді чудово. Побачимось.
- Радий познайомитись. - Пет - письменниця.
Але працює зараз у страховій компанії, так?
- Так. - А Пако - поліцейський.
Справді? Як цікаво!
Не дуже! Зараз я збираю відбитки пальців.
А я збираю страхові поліси.
Може, якось позбираємо разом?
- Ей, а це вже краще. - Я хочу запитати у тебе дещо.
Як так, що усі твої друзі змінюють професію?
Подумай над цим, і ще.
Зробиш мені велику послугу? Не кажи нікому, що я - коп.
Дозволь мені самому це робити.
Гаразд.
Ей, чуваче, ти справді коп?
- Так, справді. - Вау!
- Знаєш, Леслі трахає мізки. - Ти жартуєш.
Я не знав цього.
А що означає "трахає мізки"?
Це - дівка,
якій подобаються інтелектуали і, взагалі, супер яскраві хлопці.
Справді?
Тоді вона не помилилась.
Японська культура, театр, живопис - занадто стилізовані.
Знаєш, так, але...
Я думаю, коли ти вже проходиш через усе це,
ти починаєш цінувати ясність, силу подачі.
У мене є вівчарка.
Моя сім'я тримає вівчарок вже...
на протязі 16-ти поколінь.
Ще з часів Борджіа.
Навіть на сімейному гербі зображена
вівчарка, яка пісяє в гондолу.
Пако, тебе усі так люблять!
І я тебе люблю.
Офіцер Серпіко прибув, сер.
Що це за бісове волосся над губами? Збрий! І підстрижись!
- Але, сер... - Це - наказ.
Ти виглядаєш як беззубий жебрак.
- У мене є право оскарження, сер? - Звісно. Йди до капітана Толкіна.
Одною ногою ти вже у лайні. Став туди ще одну.
Де я можу знайти його, сер?
Дякую вам, сер.
О це, в біса, вуса! Хотів би я собі такі.
Я вважаю, що у мене є вагома причина, щоб їх носити, сер.
- Тобі не треба пояснювати. - Але я хотів би, сер.
Я так і думав.
Я думаю, нам пора почати більше спілкуватися з людьми на вулицях.
Зараз ми повністю ізольовані, сер.
Ми взагалі не відчуваємо того, що там відбувається.
Копи, які під прикриттям,
одягають білі шкарпетки і чорні черевики.
І по цьому кожен знає, хто він такий.
Ви пояснили власну точку зору.
Я хочу, щоб ви залишили свої вуса.
І я хотів би, щоб ви патрулювали на своїй власній машині,
та одягали усе, що вам захочеться. Як вам моя пропозиція?
- Мені подобається, сер. - Добре.
Чесно кажучи, я мріяв бути детективом.
- Та ну! - Ні, справді.
Стояти!
Що в біса ти робиш?
О, Господи!
Швидше, стань до стіни.
Гей! Я - офіцер поліції!
Сюди.
Це ж я, Серпіко! Я - офіцер поліції!
Офіцер поліції!
Господи, Френку, як я міг тебе впізнати?
- Ти бісовий придурок! - Френку, я не знав, що це ти!
Не знав, що це я? І стріляв не дивлячись, так?
Ти стріляєш без попередження, у тебе є клепка в голові?
Лайно.
Може й мені судилося отримати кулю, але ж не від тебе, виродку.
Чорт забирай.
Ти ба, яке лайно.
Тепер заповнятиму папірці до кінця місяця.
Так.
Господи, Френку...
Я знаю, що це - невдалий час, щоб просити тебе,
але мені тепер прийдеться пройти через усе це балістичне лайно.
Тобі так і треба.
Це - погано, бо я не маю, що їм показати.
Френку, зроби мені послугу. Дай нам цей арешт.
Ти, сучий покидьку!
Арешту захотів, так? Не хочеш папірці заповняти?
Тримай.
- Ти - справжній друг. - Так, я - друг.
Тільки скажеш Толкіну, що це я тобі віддав.
Передаю вам ці сигарети з марихуаною для ознайомлення.
Для того, щоб ви, працюючи під прикриттям,
змогли ідентифікувати різкий запах і розпізнати дезорієнтуючий ефект наркотику
під час стеження за підозрюваними.
Серед наркоманів
поширені такі назви сигарет з марихуаною, як:
бушлат, косяк, шабка, фігарка.
Сам наркотик називається: трава,
шмаль, план, балда.
Дійсно класна трава.
- Я з'їв би що-небудь. - Поглянь, що тут є?
Поглянь! Це ж картопля, я повинен її покуштувати.
Я обожнюю її, обожнюю.
- У нас є дріб'язок? - Треба сунути в цю дірку.
Не працює. Йому вже, мабуть, 100 років.
- Потримай. - Не працює, не працює...
- Давай-давай! - Вона має вискочити! Будь ласка!
Вилазь, картоплинко, вилазь.
Ти, до біса, дуже дивний, як на копа.
Я?
- А ти хіба ні? - Ти - дивний хлопець.
А ти! Ти - клятий хіппі.
Але виглядаєш класно. Ми обоє класні.
Дай п'ять.
Ти звідси куди перейдеш?
На 93 дільницю. Переодягненим копом.
А ти?
Я маю отримати спеціальне призначення
в департаменті розслідувань при мерові міста, у відділі детективів.
- Та це ж золотий значок. - Так.
Без 4-х років роботи під прикриттям?
О це так!
Моя справа - знати потрібних людей. Людей, які можуть допомогти.
Це - несправедливо.
Несправедливо.
Чуваче, життя взагалі несправедливе.
Ти маєш чуйку на вулицях.
- А я маю чуйку в політиці, сподіваюсь. - Серйозно?
Ми з тобою разом могли б вичистити це місто за кілька місяців.
Цікаво чи я дістану цукерку з цієї машини?
Ні, дякую.
Думаю, це вдале місце, щоб сказати тобі, Пако.
Пам'ятаєш, я розказувала тобі про хлопця з Техасу?
Так.
Що з ним?
Через 2 місяці я виходжу за нього заміж.
Якщо ти не одружишся зі мною до цього.
А як же театр, танці?
Дівчині колись же треба виходити заміж.
Думаю, тобі ще довго до цього "колись", Леслі.
Я думав, у тебе серйозні плани.
Так, але...
Але що?
Я зможу продовжити навчання і працювати там.
Де? У Форт-Ворті?
В Амарілло.
Амарілло?
А мене запросиш на весілля?
Я запитаю Роя.
У цьому відділку все просто чудово.
Тримай.
Зазвичай з 9-ти до 5-ї треба тільки сидіти і складати звіт.
Якщо доведеться працювати вночі -
затримувати нелегальних торговців алкоголем - просто викликай підмогу.
А за квоти не хвилюйся:
арештуєш кількох повій і все буде гаразд.
Серпіко!
Це для тебе.
Від єврея Макса.
Перший день у відділку і отримую це.
Це ж чудово, Френку.
Цим можна відкрити велику справу.
Мене це й лякає.
Я хочу захистити себе.
- Гаразд. Знаєш, що ми зробимо з цим? - Що?
Віддамо це інспектору Келлоґу.
- Келлоґу? - Так.
Келлоґ? А він не скористається цим у своїх цілях.
Він - друга людина за впливом у Департаменті розслідувань.
І що?
Мені довелося посприяти йому в отриманні його посади.
Він заборгував мені, розумієш?
Він - найчесніший коп з тих, що я знаю.
Френку, довірся мені?
Такі речі були поширеною практикою у старі погані часи.
Важко повірити, що це й досі продовжується.
Серпіко, тобі не здається, що це дуже тупо -
брати конверт від людини, якої ти не знаєш?
А що я мав робити?
Звідки я міг знати, що в ньому?
У тебе є 2 шляхи.
Ти можеш попросити мене віддати це члену Комісії з розслідувань.
- Він протягне це до Верховного Суду. - Я не хочу цього.
Розумію тебе. Поширяться зайві чутки.
Не встигне усе це закінчитись, як тебе знайдуть у річці мертвим.
- А який інший шлях? - Забути про це.
І що мені робити з цим?
- Сержанте? - Так?
- Є хвилинка? - Так.
Кольоровий коп передав мені це. Я не знаю, що робити з ним.
Ага. Я відіслю це у благодійний фонд.
Альфі, ходімо.
Це Бйорлінг?
Ні, це - Ді Стефано.
- Я була впевнена, що це був Бйорлінг. - Ні.
Звідси краще чути.
- Це - запрошення, так? - Так.
На каву.
Мені треба йти, мене чекають у лікарні.
Подзвони їм, що ти захворіла. Чудова нагода.
Не для мене.
Ти - дуже відповідальна чи як?
Так, я - відповідальна.
Більшості чоловіків це не подобається.
- Що вони в цьому розуміють? - Мені подобається твій сад.
Ей, люби мій сад.
Гаразд, я люблю твій сад.
Знаєш, що говорять щодо цього?
Ні. А що говорять?
Якщо ти любиш сад якогось чоловіка, то ти любиш і чоловіка.
Вона тобі подобається, Альфі?
Усе, про що я вам казав, я віддав назад.
Мені треба забиратися з 93 відділку.
А що з твоїм проханням про переведення до відділу наркотиків?
Усе було гаразд, доки я не сказав їм, що працював переодягненим копом.
Вони злякалися цього, як смерті. Гадають, що усі переодягнені копи - не чисті на руку.
Сер, ви що-небудь знаєте про 7-у Дивізію Бронкса?
Якщо я захочу, я можу піти туди.
Але якщо там таке ж лайно, до біса це все.
Краще буду відповідати на іспаномовні дзвінки
в якомусь відділенні зв'язку і по-трохи божеволіти. Ходи, Альфі.
Френку!
Тобі хтось коли-небудь казав, що у тебе є схильність до самобичування?
Ні, ви - перший.
Гаразд. У мене є друг там. Рой Палмер.
Він - адміністративний офіцер. Я поговорю з ним.
- Добре. Дякую вам, сер. - Бувай, Френсісе. Щасливо.
Дякую вам.
- Так? - Френк? Це - капітан МакКлейн.
Капітане МакКлейн, зачекаєте хвилинку?
Звичайно.
Так. Вибачте.
Френку, сьогодні я бачив інспектора Палмера.
Він каже, що 7-а Дивізія - чиста, як зуби гончого пса.
Це його слова: "Чиста, як зуби гончого пса".
Я сказав йому, що відправляю до нього працьовитого офіцера,
який носить бороду, розмовляє іспанською, чудово працював під прикриттям.
Він був дуже радий.
Це - чудові новини, сер. Дякую. Дуже дякую вам.
Надобраніч, Френку! Щасливо.
Відколи ти почав це робити?
МакКлейн каже, що Палмер сказав, що 7-а Дивізія - чиста,
як зуби гончого пса.
Якщо це правда, то твої проблеми закінчились.
Підрозділ поліцейських під прикриттям?
Нагору.
- Френку! Як ти? Радий тебе бачити! - Привіт!
Ми чули, що ти переходиш сюди.
- Привітайся. Це - Нейт Сміт. - Френк Серпіко.
- Джеймі Моралес, Френк Серпіко. - Серпіко.
Тобі тут сподобається. Тут - класно.
Побачимось пізніше.
Прогуляйся зі мною. Я маю зробити арешт.
- Може спершу зареєструватися. - До біса це. Ходімо.
...доларів на Міннесоту. Правильно.
Ґрін Бей 12,5 на...
Ти, довбаний виродку. Ми ж казали тобі, що тут - небезпечно.
Казали ж тобі забиратися звідси.
Кеф, мені цього ніхто не казав.
Брешеш.
Ходімо, пройдемось.
Гаразд, ціла штука.
Нізащо. У нас є скарга. Вірно, Френку?
- Ходімо. - Гаразд, накину двісті, Кеф.
Ти що, став дешевити на старості, бамбіно?
- Три. - Три?
Ти почув мене.
- Добре, три. - Я спробую полегшити справу.
- Ей, Френкі! - Так?
- Хочеш записати собі? - Ні, я піду зареєструюсь.
Візьми цей арешт, Френку. Тримай аркуш.
Мені краще зареєструватися.
Френку, поговоримо пізніше, гаразд?
Цей довбаний виродок приніс 2 папірці, тому що я веду його.
Тримай, Френку.
Ні, це - твій арешт. Залиш собі.
Я так і думав, що ти не візьмеш.
Френкі, нам дзвонили щодо тебе з центру.
Не скажу від кого.
Знаєш, вони казали, що тобі не варто довіряти?
- Тому, що я не беру грошей, так? - Френку...
Хто стане довіряти копові, який не бере грошей?
Знаєш, хлопче, ти - дуже дивний.
Після того дзвінка, усі хлопці почали трохи хвилюватися.
Я сказав їм, що ти - класний, що я знаю тебе.
Що ти ніколи не зашкодиш іншому копові, вірно?
Ти ж ніколи не зашкодиш іншому копові, так?
- Це залежить від того, що він зробив. - Це - неправильна відповідь, Френк.
Ми тут не робимо нічого поганого.
Просто збиваємо по-трошки з людей, які займаються тоталізатором.
Усе чисто. Це - не наркота. Це нікому не шкодить.
Френку.
Гравці також люди, їм також треба якось крутитися, хіба ні?
Кеф, не треба мені пояснювати.
Роби те, що маєш робити. Хочеш чаю?
Я не люблю цього лайна. Я буду каву.
Що таке, Френку? Що тебе хвилює?
Послухай, ми не заходимо за межі.
Ми не ліземо у бруд. Ми - обережні.
Латиносів та ніґерів ми прибираємо, тому що вони працюють так брудно,
що кожен раз можна вляпатись у лайно.
Але італійці - це зовсім інша річ.
Вони - люди слова. Вони - надійні, Френкі.
- А ти все проаналізував. - Ще б пак, до біса!
Воно того варте.
Знаєш, які зараз підйомні, Френкі?
- Ні, звідки мені знати. - 800 доларів в місяць.
800 доларів кожен раз, коли у твоєї подружки місячні. Без податків.
Фішка в тому, що ти ніяким чином їх не отримаєш у перші 8 тижнів.
Поки хлопці не зрозуміють, що ти - свій.
Але ти їх не втратиш. Ти отримаєш їх в кінці, коли залишатимеш підрозділ.
Френкі, це ніби... це ніби безповоротна допомога.
Подумай над цим, гаразд? Так або ні.
Поглянь на мене. Я тремчу.
Усе своє життя я хотів бути копом.
Не можу згадати нічого іншого.
Пам'ятаю одного разу...
Щось сталося. Сімейна сварка, щось таке.
Хтось зарізав когось.
Навколо зібрався натовп.
Мені було 9 чи 10. Ось таким я був.
Я пішов подивитися, що сталося.
Мигало червоне світло.
Через усіх цих людей, я нічого не міг побачити.
Я увесь час запитував: "Ви знаєте, що сталося? Ви знаєте?"
Але ніхто не знав. Це ніби була якась таємниця...
І раптом...
натовп розступився.
Ніби Червоне Море.
І там були ці хлопці у синьому і я сказав: "Вони знають".
Але що вони знають? Що вони знають?
Це - дивовижно.
Це - неймовірно.
Але тепер я почуваюся злочинцем, тому що я не беру грошей.
Ти такий напружений, коли говориш про це.
Цікаво, чому?
Ходи сюди.
- Ось тут. - Тут?
Я запитаю тебе дещо, гаразд?
Тобі подобаються копи?
Ти у мене перший.
Ні, я маю на увазі усе це лайно, про яке я говорив тобі.
- Ти віриш у це? - А чому ні?
- Це не шокує тебе? - Не дуже.
Що ж тоді таке зі мною?
Усі знають про копів.
Ти коли-небудь чув історію про мудрого короля?
Ні, але здається зараз почую.
Отож, був собі король, який керував своїм королівством.
Посередині королівства була криниця.
Усі з неї пили.
Однієї ночі прийшла відьма та отруїла криницю.
Наступного дня усі пили з криниці, окрім короля.
І всі вони збожеволіли.
Вони зібралися усі разом і сказали:
"Нам треба позбутися короля, бо король - божевільний".
І тоді вночі король пішов до криниці і напився з неї.
Наступного дня усі люди раділи,
тому що їхній король повернув собі розум.
Гадаю, ти намагаєшся щось сказати мені.
Я?
Френку, хочу познайомити тебе з кимось.
- Опускайте яйця, піднімайте штанці! - Якого біса?
Френк Серпіко, знайомся, Дон Рубелло.
- Це твій новий напарник. - Привіт.
Якщо з якоїсь причини ти не схочеш працювати з цим парубком,
то я з ним працюватиму, гаразд?
Ти прийшов аж сюди, щоб забрати у мене напарника?
Ні. Ми порозуміємось.
Ми ж земляки, так?
- На якого чорта тобі ця миша? - Це - мій напарник.
- Напарник? - Вона спеціально натренована.
Вона вміє шукати героїн.
Відпускаєш її, вона залізає в дірку, знаходить його, обнюхує,
набирає і приносить тобі.
- Так, я чув про таких. - Чув? Так.
Хлопець, якого я шукаю, - Вернон.
Збирач податків, який не виконує своїх обов'язків.
Його не важко знайти. Він - посередник. Сьогодні якраз строк.
Оскільки ми - напарники, ти повинен знати ситуацію.
Якщо казати прямо, то я збираю гроші для підрозділу.
Для себе та для інших двох.
Саме про це тобі натякав Кеф.
Троє з нас беруть плату двічі на місяць.
Поглянь, ось він.
Сучий син!
Обережно!
Де гроші?!
Ти, виродку, чого тікаєш від мене?
Я зараз не при справах!
Ти вже 3 рази пропустив!
Сьогодні ввечері будуть гроші. Я клянусь. Сьогодні ввечері.
Не муч мене!
Останній раз, Верноне. Останній раз.
Обдуриш мене і тобі кінець. Почув? Ти почув?
Зустрінемось у "Доміно" опівночі.
І щоб приніс 300 баксів, виродку. Почув мене? Зрозумів?
Ходімо, Френку.
Тут у мене місце для тусовок.
Якось притягнемо сюди парочку дівчат? Зробимо маленьку вечірку.
Підготуй лід, випивка ось там.
То що думаєш, Френку? Щодо грошей?
Знаєш, Доне...
Якби я був банкрутом, мав би сім'ю, то не знаю.
Але я - не банкрут, і сім'ї я не маю.
Тоді якого біса мені підставляти себе, розумієш?
Уже ходять чутки, що ти не береш грошей.
Але краще, щоб інші хлопці цього не знали.
Сказати тобі, що я зроблю.
Я збережу твою частку для тебе.
Якщо передумаєш - гроші будуть ось тут.
Ось тут, усі до цента. Глянь-но.
- Що питимеш? - Скотч.
Наступна річ, яку я зроблю, придбаю собі кольоровий телевізор,
щоб дивитися футбол.
Привіт, Френку. Залізай.
Господи, Френку, це ж конфіденційно.
Він же поліцейський. Я думав, він міг би посидіти.
Ні, абсолютно ні.
Гаразд, гаразд.
Френку, я повідомив комісара Делайні про усе, що ти мені розказував.
Він хоче, щоб ти залишався там і продовжував збирати інформацію.
Ти будеш його очима та вухами.
Він сказав, що був у захваті, що, цитую:
"...з'явилася людина честі". Кінець цитати.
Коли я отримаю зв'язок з ним?
Він сказав, що зв'яжеться з тобою, коли прийде час.
Зв'яжеться?
Знаєте, моє становище там до біса дуже слизьке.
Що я маю робити?
- Ти маєш бути терплячим, Френку. - Так, але становище до біса...
Терпіння та віра.
Якщо комісар каже, що зв'яжеться з тобою, то він зв'яжеться з тобою.
Бувай, синку. Хай Бог тебе береже.
Отож, Марінда зараз небезпечний.
Нам треба залишити його у спокої на кілька місяців.
У Фалько є два гінці, за яких він не платить.
Треба перевірити його. О, Френк! Як справи?
- Нормально. - Слухай, Рубелло переводять.
Будеш працювати з новою людиною.
Аль Сарно, знайомся - Френк Серпіко. Він буде твоїм новим напарником.
Гаразд!
Слухай, ти знаєш, про операції внизу Мисливської Точки?
Що нам робити з ними? Кому віддати?
Це ти, виродку, новий збирач податків?
А що сталося з Рубелло, сучий сину?
Зачекай хвилинку.
Знаєш, Френку, інколи я запитую себе:
"Якого біса я це роблю?"
А якщо це спливе десь?
Господи, у мене ж сім'я.
Моя донька.
Вона щойно вступила до опери Сан-Франциско.
Співає у хорі.
Йде купа грошей.
Одного разу я спробував вийти з цього.
Господи, як же вони накинулись на мене.
От я й танцюю під їхню дудку.
Хіба хтось захоче повертатися на службу в уніформі.
Перукарня
Чорт, як закрутили купюри.
- Ось, тримай, твоя частка. - Ні, я не беру.
- Що це означає "не беру"? - Те, що я й сказав.
Я не беру грошей.
- Ти що жартуєш? - Ні, я чесно кажу.
Я не беру грошей. Це - правда.
- А що ти робив з Рубелло? - Запитай Рубелло.
А твоя частка... Куди вона поділася?
Запитай Рубелло.
Гаразд, сер. Я сам піду до Делайні.
- Це буде не розсудливо, Френку. - Ви не розумієте, капітане.
Вже пройшло кілька тижнів. Ані слова.
- Я чудово розумію, Френку. - Ні, капітане, вони знають, що я не беру.
Я зробив усе, що міг. Бувай, Френку.
Він поза справою. Більше нічого не робитиме.
Блер, з середини нічого не зміниш.
Високі чини вже давно схвачені.
Від комісара Делайні нічого не чути, так?
Жодного слова.
Окрім департаменту ти кудись звертався?
А куди звертатися?
Ти віриш в адміністрацію мера?
Мера?
Його права рука - хлопець на ім'я Джеррі Берман, з Прінстона.
Знаєш, я казав тобі, що знаю декого. Так ось, це він.
Він зацікавлений, Френку. Дійсно зацікавлений.
- Ти уявляєш, що ми робимо? - Так.
- Ми розголошуємо внутрішні справи. - Саме так.
Це - динаміт.
Кожен переодягнений коп у підрозділі і один чи два лейтенанти!
Це.. Це - динаміт. Це - неймовірно.
Це - 150...
Ні, це - 250 тисяч у рік.
І це лише один підрозділ!
Дивовижно!
Мені здається, тут треба провести справжнє розслідування.
Я впевнений, що мер займеться цим негайно.
МакКлейн і Делайні, вони нічого не зробили.
Хлопці, це дивовижно.
Є ще одна річ. Через кілька днів у них буде зустріч.
Розумію.
- Френк у дуже скрутному становищі. - Я розумію. Чутки.
Я чув про це, але ніколи не стикався з цим безпосередньо.
Те, що рядовий коп виступив проти цього, - це чудово.
Справді, Френку.
Я вас дуже поважаю.
І симпатизую вам за те, що ви робите. Вау!
Алло, це - Джеррі Берман.
Мер у себе? Гаразд, я зачекаю.
Ну що?
Розкажи мені, що там, Пако.
Мені треба випити.
Цей хлопець піде до мера.
До мера!
Ходи сюди, Альфі. Ми усі разом підемо до мера!
Я ніколи не був таким збентеженим.
Це ніби моя особиста поразка.
Однак... є пріоритети.
Які пріоритети, Джеррі?
Довгі пріоритети...
Скоро спекотне літо.
Очікуються заворушення.
І мер не може вступати у конфлікт з поліцією.
Мабуть, восени...
Восени може буде можливість переглянути ситуацію.
Гаразд. Вибач.
Френку!
Усе прогнило...
Кляте лайно...
Уся бісова система - куплена.
- Хто там? - Це я, Френку, хочу поговорити.
Френку, ти поводишся як клятий хлопчисько. Ти чуєш?
Впусти його.
Сама впускай.
- Привіт! - Привіт!
Пробач, Френку. Мені шкода, що я втягнув тебе у це.
Дурниці! Я сам туди вліз.
"Вау! Дивовижно! Чудово!"
"Динаміт! Пріоритети! Пріоритети!"
Пішов ти і твої "високі" друзяки, твої зв'язки, твої довбані великі люди.
Боб Блер, велика людина з Прінстона.
Таємнича людина зі зв'язками. Права рука мера.
Хто в біса ти такий?
Приходиш, просиш допомоги, ниєш, видаєш себе за святого.
Хто тобі сказав, що підрозділ поліції - це, в біса, табір бойскаутів?
Заради Бога, на що ти чекав, на чарівника? На Великого Татуся?
На лицаря на білому коні чи...
- Давай, говори. В цьому ти - мастак. - ...на папський хор, що співатиме "Аве Марія"?
Ти що, мене звинувачуєш у тому, що ці виродки не хочуть втручатися?
Я намагався тобі допомогти, але мені зірвали голову.
І де ж твоя голова? Вона на твоїх плечах.
- Ще не все так погано. - А усе це лайно, це що, по-твоєму?
У мене є ще одна ідея.
Усі твої ідеї - повне лайно, як і ти.
- Дуже мітко. - Так, мітко.
Ми можемо поговорити з Форманом, Френку, комісаром із розслідувань.
Так, ще одна шишка.
Ми могли б також поговорити з хлопцем з "Нью-Йорк Таймс", якого я знаю.
Неперевершенно. Іди в "Таймс".
Кожен раз, коли я розмовляю з тобою, Блер, 20 людей знають про це.
Це - безпечно, Френку.
Мій зад на кону, а ти говориш - це безпечно?
- Твій зад вже давно на кону. - Це - моя справа, гаразд?
- Ти не довіряєш мені, Френку? - Ні, не довіряю.
- Ну то йди до біса! - Сам йди!
Слухай, коли я прийду додому, щоб у хаті всюди було чисто.
- Не зривайся на мені, Пако. - Я не хочу жити у цьому лайні!
Любий,
лягай у ліжко.
- Привіт, Френку. - Привіт, Френкі.
Усі ми знаємо для чого ми тут зібралися, так?
Отож, без дурниць.
Френку, що відбувалося між тобою і Доном Рубелло?
Все просто. Я не брав грошей, бо я не беру грошей.
Рубелло сказав, що збереже мою частку на випадок, якщо я передумаю.
Тоді й віддасть мені.
- Але я не передумав. - Хитрий виродок.
Гаразд. Я займуся Рубелло і поверну назад гроші, які він забрав.
Але це не повинно знову повторитися.
Від сьогодні, ніяких напарників.
Кожен з вас збирає сам за себе, без перерв і без зупинок, гаразд?
- Гаразд. - Гаразд.
А ти, Френку? Я поверну тобі усе, що забрав Дон.
А навіщо мені зараз починати?
Так буде краще для всіх, Френку.
Ти завжди можеш віддати їх на благодійність.
Слухай, Френку, як щодо 100 доларів в місяць на витрати?
На секретарку, бізнес-ланчі та розваги?
Гаразд. Віднині будемо ділити частку Френка між собою.
Ти - сволота, Френку.
Якби вони взяли усю цю енергію і направили її
безпосередньо на поліцейську роботу,
ми б вичистили місто за тиждень.
Не було б жодного злочину.
Якби я міг працювати сам, розумієш?
Якби я тільки міг працювати сам!
Їм це не подобається.
Ти повторяєш одне і те ж, Пако.
Усі - продажні, кожен з них.
Але ж має бути спосіб змити це лайно. Чорт забирай, має бути спосіб.
Давай відволічемося трохи. Сходимо в кіно.
Не шарпай мене? Піти в кіно? Як я можу піти в кіно?
Ти знаєш, що вони вб'ють мене, якщо дізнаються? Ти думаєш цього не буде?
Ти або розриваєшся, або просто лежиш, як кататонік!
- Я не можу більше так, Пако. - Тобі теж плювати на все, так?
Усе, що важливо для мене, - це ти! Тільки ти маєш значення для мене.
Ось чому це так боляче для мене. Я не можу більше бачити тебе такого.
Зляканого, жалюгідного, нещасного, коли ти йдеш на роботу.
Це роздирає мене. Слухаючи усе це, мене починає нудити.
І я ненавиджу себе.
Тобі ніколи не подобалась моя ідея бути копом, тому не говори мені цього лайна.
Я кохаю тебе, Пако! Я хочу вийти заміж за тебе! Я хочу народити дітей з тобою!
Чорт забирай! Ненавиджу усе це!
- Тоді чому ти не йдеш?! - А ти чому?
- У мене була така думка. - От і зроби так.
- Що у тебе? - Хочеш схопити білого?
Кажи, кажи.
Цей хлопець - товстий. Він - італієць.
Він у мафії. Ще цікавить?
Годі вимахуватись, я не в настрої. Кажи.
Він - акула боргової справи. Веде операції на великі суми.
Настільки самовпевнений, що зриває ставки навіть тоді, коли збирає борги.
Де його знайти?
Стояти!
Я - поліцейський.
Хвилинку... Ви - заарештовані.
- Чорт, а я думав, ти - наркоман. - Дістаньте зі своєї кишені, те що я підклав вам.
- Це - безчинство, хлопче. - Я знаю, я жартую.
Що ви робите? Що це?
Заберіть назад, у вас будуть ще більші проблеми. Дайте ключі.
Де вони відкопали тебе, хлопче?
А що, хочете знати?
Підготуйте цього хлопця до допиту.
Складіть потрібні папери. А я обшукаю його машину.
Де Корсаро?
Сміт забрав його нагору.
Клянуся, я подумав, що цей хлопець - якийсь довбаний наркоман!
Руді, ти б бачив, як він...
Ей, ти!
- Ти кому? - Тобі.
Підходь сюди і вивертай кишені.
- Я цього не робитиму. - Ти - арештований. Робитимеш те, що я скажу.
Він наривається на грубість.
Ах ти, сволота!
Френку, охолонь!
До стіни, виродку, ноги розставити!
Френку, Руді - своя людина.
Не сунься до цього!
Лайно!
Що це? Що це?
Заходь! Заходь!
Серпіко! Тримай справу на Корсаро.
Хочеш почитати?
Це про вашого приятеля, Корсаро.
Ось. Читай! Читай!
Він 15 років відсидів. Знаєш, за що?
За вбивство копа. Він убив копа, чорт забирай!
- Радий знову тебе бачити, Френку. - З мене досить!
- Що таке? - Я більше так не можу. Я піду звідти.
Якщо доведеться повернутися до уніформи, я повернусь.
Я не можу більше чекати на дзвінок Делайні
і не можу більше гратися у їхні ігри.
Комісар не виходив на зв'язок?
Ні, ані слова, ані розслідування, ані таємного стеження.
- Я не знав про це, Френку. - Гадаю, буде чесно розказати вам.
Я звертався в інші інстанції. Я не зміг більше.
Які інстанції?
Свята Матір Божа, Френку. Ми свою брудну білизну не вивішуємо напоказ.
Тебе можуть притягнути до відповідальності.
Знаєте, білизну іноді треба прати, щоб не було соромно.
- Ти в біді! - Мені начхати і на себе, і на когось.
Якщо мені доведеться піти у зовнішні інстанції я...
Тримайся подалі від цих інстанцій!
- Куди ж мені йти? - Ти почув мене?
- Куди ж мені йти? - Чекай поки я не скажу.
- Я уже півтора року чекаю! - Я подзвоню тобі.
Цього не досить. Куди мені йти?
Це ж моє життя, виродку!
Серпіко, тебе чекає інспектор Палмер.
Усі справи передані до відділення.
Вбивства: 14 серпня, 20 вересня...
Серпіко!
Інспекторе Палмер?
Віце-шеф, інспектор Дейлі та інспектор Ґілберт чекають на тебе.
Не бажаєш пройти у мій кабінет?
Мене викликав капітан МакКлейн.
Я розказав інспекторам Дейлі та Ґілберту про ваші заяви.
Виникає природнє питання: чому за усі ці місяці, ви ні разу не звернулися до нас?
Знаєте...
Я ніколи раніше не зустрічав цих джентльменів, сер...
І, до того ж...
Ви сказали капітанові МакКлейну,
що підрозділ - чистий, як зуби гончого пса.
Ви вважаєте, що ви - єдиний чесний коп у поліції, Серпіко?
Моя особова справа - чиста.
Інспектор Ґілберт щойно повернувся
з Відділу Конфіденційних Розслідувань.
Тоді ви мали щось чути.
Я не розумію.
Комісар Делайні знав про це все з самого початку.
Я справді нічого не чув.
Але я розумію ваше розчарування, Френку, повірте мені.
Це ніби намагання знайти вихід з паперової коробки, так?
У які зовнішні інстанції ви зверталися, Френку?
Не розумію, яке це має відношення до моїх заяв.
Нам треба запитати Серпіко прямо, чи буде він співпрацювати з нами.
- Годі тобі. - Нам треба знати,
чи є якісь реальні передумови для розслідування.
Я...
Мені треба подумати над цим.
Про що тут думати?
Я не розумію, як підрозділ може розслідувати сам себе.
Тут ви маєте рацію.
Але ви згідні співпрацювати зі стороннім розслідуванням, так?
Так, до певного моменту. Допоки я сам не буду втягнений у нього.
Я лише хочу перейти кудись, де я зможу спокійно працювати.
Це - досить справедливо.
Ми зв'яжемось з вами.
Інспекторе Палмер?
Можна вас на хвилинку?
Невже було потрібно розказувати усьому підрозділу,
що я прийшов на зустріч з цими людьми?
Ви вважаєте, що відштовхуючись від ваших даних,
таке розслідування є виправданим?
- Так, комісаре Делайні. - Тоді займіться ним.
Але сер, хіба не штаб-квартира займається такими справами?
Ні. У вас достатньо досвіду.
Шеф Ґаллахер консультуватиме вас.
Комісаре...
Серпіко стверджує, що інспектор МакКлейн розмовляв з вами раніше про ці речі.
Так, здається, я щось таке пам'ятаю.
Ми не можемо влаштувати стеження "де-небудь у парку Кротона".
Нам потрібне конкретне місце.
Я вам дав 36 конкретних реальних місць.
Чого вам ще треба? Усе підписано, запечатано, доставлено.
Ви проводите це розслідування, а не я.
Лейтенант Сміт. Повернемось до нього.
Лейтенант Сміт. Лейтенант Сміт сказав мені,
що якщо я не хочу брати грошей, то він триматиме їх для мене у себе.
Я переведу його вранці.
До біса його! Як щодо мого переведення?
Серпіко!
Я чув, що ти загальні гроші передаєш
хлопцям із загону конфіденційного розслідування.
Невже? Як я можу передавати гроші, якщо я їх не брав?
Так, у Серпіко нічого немає.
Він - чистий.
Так?
Тренуєшся обшукувати?
Ні, просто хочу купити старий мікрофон.
Одягти мікрофон? Як же я одягну мікрофон, якщо вони кожного дня мене обшукують?
Годі, Френку.
Якщо я одягну мікрофон, то це означає,
що мені доведеться підтверджувати істинність запису, так?
Так. Я цього не робитиму.
Мені треба заплатити за парковку.
Франкліне, заплати за парковку Серпіко.
Френку, тобі знайомий Герман Таубер, окружний прокурор?
Так, я дивлюсь телевізор.
Френку, хочу похвалити вас за такий сміливий вчинок.
Це - унікальний випадок. Унікальний.
Ви повинні пишатися собою.
Усе це лайно постане перед Верховним Судом,
а Френк Серпіко буде моїм головним свідком.
Містере Таубер, ви та кожен у цій кімнаті можете йти до біса,
тому що я не буду свідчити.
Зачекайте, Френку. Вам нічого боятися.
Ви не будете один.
Ви не розумієте, я не боюся. Мені наплювати.
Френку, можна я скажу щось?
Це - все дурниці.
Ви не будете боротися з корупцією в підрозділі, у відділенні, в Бронксі.
Кинете кількох копів на розтерзання,
щоб захистити Делайні та інших,
які знали про це лайно роками і більше ви ні чорта не зробите.
- Що це? - Тільки те, що там написано.
Я йду.
Ніколи не читав нічого дурнішого.
"Я йду. Якщо захочеш поговорити, я буду в кафе "Фелікс".
Мені не хотілося ще одного скандалу.
Я подумала, що тут ти не будеш кричати.
Я можу кричати будь-де!
Добре, не кричатиму.
Сідай.
Це буде продовжуватися безкінечно.
Краще уже не стане.
А якщо ти підеш з роботи, винною у цьому буду я.
Як ти могла кинути людину, яку кохаєш?
Майбутнього батька твоїх дітей?
Раніше ти ніколи не казав мені такого.
І якщо я повернуся, ти знову цього не скажеш.
Ти хочеш бути вільним і неприв'язанним.
Щоб боротися за свої принципи і мучити самого себе.
Мої принципи.
Пако, з тобою я почувала себе такою захищеною.
Такою коханою.
Залишайся зі мною, Лорі.
- Будь ласка, залишайся. - Ні, ні.
- Скільки я вам винен?
Ось, візьміть.
Візьміть.
Лорі!
Що ти робиш?
Ти хочеш сам піти чи мені це зробити?
Я не хочу йти.
Усе закінчено!
Та хто ти такий, що граєшся тут зі мною - "не буду свідчити"?
Шефе Ґрін, я знаю про вашу репутацію.
Може, якби ви керували округом, коли це все починалося,
і самі вели б це розслідування, то я, мабуть, дав би свідчення.
Але ви прийшли вже тоді, коли все сталося.
Годі тобі! Ти ніби якась баба: то так, то ні, то можливо.
Я ніби якась баба, яку півтора року трахали такі хлопці, як Келлоґ, МакКлейн, Делайні.
Я - не Келлоґ, МакКлейн чи Делайні.
Френку, справа не обійдеться тільки кількома дрібними копами.
Це тільки початок.
Це може бути найбільший процес з часів справи Гаррі Ґросса.
Тим часом, я буду там сам один.
Хто потурбується про мене?
У мене навіть друга немає.
Не говори мені цих дурниць. Я більше 30 років саджаю копів.
Моє ім'я в місті клянуть у кожному поліцейському відділку.
- Я це помітив, сер. - "Друга немає".
Мені, євреєві, доводилося пробиватися наверх ще тоді,
коли на тобі був тільки не обрізаний трилисник між ніг.
Мені навіть кошмари сняться,
що я на 5-ій Авеню на параді в День Святого Патріка,
падаю і 9 тисяч копів щасливо марширують по мені.
"Друзі"... У мене ніколи не було друзів серед копів.
- Я буду вашим другом, сер. - Я не шукаю друзів.
- Але для тебе зроблю виняток. - Френку, ти - хороший коп.
Перестань бути цяцею. Досить ламатися.
Ви не розумієте.
Яка з мене цяця? Я просто хочу захистити себе.
Френку, ти повинен дати свідчення, якщо ми збираємось пред'являти обвинувачення.
Готуйся справа. Готуйся зліва.
Готуйся на лінії вогню.
Що ти скажеш верховним присяжним, Френкі?
Залежить від того, що вони запитають.
Припустимо, вони запитають, хто бере гроші?
Чого я не знаю, того я не знаю.
Але ж ти знаєш, Френку.
Френкі, ти мені подобаєшся.
Я не хочу, щоб з тобою щось сталося.
Але тут є багато людей, які можуть завдати тобі шкоду.
Я не кажу, що це має статися. Я кажу, що це може статися.
Є багато способів. Не обов'язково стріляти у тебе.
Вони можуть просто не бути поруч, коли ти будеш у біді.
Якщо хтось підійде до тебе з пістолетом, вони просто глянуть в іншу сторону.
Або заведуть тебе у потрібні їм двері.
- Дякую за інформацію. - Пішов ти, Френку.
У мене більше немає запитань. У когось є?
- Так. - Так, місіс Крісті.
Якщо можна, містере Ноулз. Дякую.
Офіцер Серпіко прибув у 7-й підрозділ більше півтора року тому.
На протязі цього часу відбувалися речі, про які він нам розказував.
Чому офіцер Серпіко не повідомив про ці злочинні дії відразу,
як тільки зіткнувся з ними?
- Я хотів би відповісти. - Пане Голово,
запитання місіс Кріст не має прямого відношення до даного розслідування.
- Однак я поясню... - Я хотів би відповісти сам.
Ні в якому разі не можна вважати, що офіцер Серпіко
знехтував своїми обов'язками або винен у порушенні закону - зовсім навпаки.
Окружний прокурор не готовий розказати більше в даний момент.
Добре, містере Таубер. Офіцере Серпіко, дякуємо вам за ваші свідчення.
Слухання відкладено до 10:00 завтрашнього ранку.
Чому ви не розказали їм про Делайні та Келлоґа?
Френку, це було слухання щодо офіцерів поліції, які активно беруть участь у корупційних схемах.
Не можна вплутувати сюди інших людей без достатніх доказів.
Це - нісенітниця, і ви це знаєте. Навіть такий довбаний коп, як я,
знає, що прокурор може завести присяжних туди, куди він сам захоче.
Ви нічого не сказали про справжні проблеми.
Ані слова про босів, про великі гроші,
про те, як могла існувати така корупція і щоб ніхто не знав про неї.
Спіймали кількох копів-пішаків у Бронксі, і все! Нікого з Квінсу, Брукліна, Мангеттена...
Про Канзас не забудь.
"Найбільший процес з часів Гаррі Ґросса", так?
Послухай, Френку.
Ти - смілива, чесна людина.
На цій справі ти заробиш собі золотий значок.
Неперевершено. Чудово!
Так це все через нього.
Треба взяти золотий значок і забути про все, так?
Я знаю, тобі було важко, Френку.
Я вже став мішенню у цьому відділку, заради чого?
- Я вже домовився про твоє переведення? - Куди? В Китай?
У цьому магазині 14 патронів.
Ви чекаєте на армію?
Ні, тільки на дивізію.
Таубере, ви знали, що у мене був рапорт про те, що Серпіко - гомик?
Він тинявся по туалетах ще коли був у відділі дактилоскопії.
Це - дурня, комісаре, і ви знаєте це.
Комісаре, золотий значок для Серпіко переконав би багатьох людей...
Допоки я комісар - цього не буде.
Де кабінет командира?
Далі по коридору.
Серпіко, ти знаєш, про що говорять у Бронксі?
Що ти здав усіх верховним присяжним?
Скажи, що це не так, Серпіко.
Це не так.
Я знаю, як поводитись з такими, як ти.
Я просто відріжу тобі язик.
- Не рухайся.
Офіцер Серпіко прибув на службу, сер.
Я - інспектор Ломбардо. Хочу потиснути вам руку, Френку.
Мені буде приємно працювати з людиною, якій я зможу довіряти.
З ким із цієї команди ви хочете працювати?
Справа в тому, що ніхто не хоче зі мною працювати?
Якщо ви не знайдете собі напарника, Френку, з вами працюватиму я.
Гаразд?
Як нам оминути спостерігачів?
- Скільки їх там? - Один.
Двоє.
Ще один. Троє.
Там разом 4 будівлі. Ми можемо ззаду залізти пожежною драбиною.
Ходімо.
- Ну як, спробуємо? - Так.
Все гаразд?
Так, знову відчуваю себе копом.
Дякую.
Засідка!
Френку, сюди!
Давай-но!
У мене нічого немає!
Геть звідси. Геть.
До стіни! До стіни!
Що в біса тут коїться? Ви хто такі?
Поліція! А ти, в біса, думав, що хто?
- Покажіть значок. - Хочеш значок? Ось він.
- Звідки ви? - Мангеттен, 8-ий відділок.
Якого біса, я ж заплатив восьмому сьогодні вранці.
- Френку. - Це вже занадто!
Кому ти платив з відділку?
Нікому. Я нікому не платив...
Кому ти заплатив з відділку?
Я нікому не платив, відпустіть мене.
Ми прослідкували за ними, у нас немає сумнівів.
Тут, у Мангеттені, схема більша і складніша, ніж у Бронксі.
Гроші тут збирають...
ви тільки подумайте, гроші тут збирають полісмени у відставці.
Таким чином ніхто з полісменів під прикриттям не бере прямої участі у цьому.
Нам потрібна допомога у цьому розслідуванні, шеф.
Інспекторе, якщо вам потрібна допомога у розслідуванні, а власним людям ви не довіряєте,
чому б вам не взяти кількох новобранців з Поліцейської академії?
При всій моїй повазі, сер...
усе, на що ми можемо сподіватися - це тільки на підтримку Голови Департаменту.
Багато хороших копів зголосяться нам допомогти,
якщо вони будуть знати, що їх підтримують зверху.
Якщо підтримки не буде - ніхто не піде на це.
Я зробив набагато більше, ніж усі решта, щоб захистити імідж Департаменту Поліції
і вберегти комісара Делайні від безпідставних нападів з боку зовнішніх інстанцій.
Он воно як?
Ось що, найважливіше для вас, так?
Вас тільки це цікавить, так?
У які зовнішні інстанції я звертався, так?
- Алло! - Привіт, "шишко".
- Хто це? - Френк.
- Френк! Як ти? Де ти? - Готуйся іти в "Таймс".
Це, до біса, серйозний крок, Френку.
Не знаю, чи зараз вдалий час для цього.
Я лише хочу, щоб це було зафіксовано.
На випадок, якщо зі мною щось станеться.
Я хочу це зафіксувати.
Не знаю, чи наші докази будуть достатньо вагомими.
Не знаю, чи піде "Таймс" на такий крок,
базуючись тільки на словах 2-х рядових копів.
А якщо інспектор піде з нами?
Знаєте, я вже 20 років у поліції.
Недавно ми взяли цей будинок в іпотеку, сплачуємо 500 доларів у рік.
- Зробіть тихіше! - Усім в ліжко.
- Але, мам! - Ну ж бо!
Усім нагору спати.
Ти ж казала, що можна.
Це суперечить Статуту Департаменту. І ви обидва це знаєте.
Якщо вони захочуть розжалувати мене, вони це зроблять.
Якщо я піду з поліції...
я навіть не знаю, що буду робити.
Гаразд, я вже все сказав. Я обов'язково вас підтримаю.
"Таймс". Хлопці, ось гроші.
Тримайте. Тримайте.
Будь ласка, "Ньюзвік".
О це так!
Господи, уявляю, що вони робитимуть.
Делайні, звичайно, буде усе лицемірно заперечувати.
Потім хтось з адміністрації мера виступить зі шляхетною промовою.
Тоді Делайні змінить свій тон. А мер призначить комісію.
"Мер Ліндсей оголосив про створення комітету з 5-ти чоловік,"
"для перегляду законодавства про розслідування корупційних дій у поліції".
Чому мене немає у першому абзаці?
Неймовірно!
Стаття в "Таймс" має знайомий запах тактики маккартизму.
Я виступаю із офіційною заявою.
Мер призначив спеціальну комісію з розслідування
на чолі з Вітманом Кнаппом.
Так, заходьте.
Ось твоя нагорода, Френку. Переведення у Відділ наркотиків, Південний Бруклін.
Як і раніше, під прикриттям.
Послухай, Френку...
Це відділ наркотиків.
Будь обережним.
Там дуже легко потрапити у неприємності.
Або у пастку.
Серпіко!
Залізай.
Ти без мікрофона, так?
Гаразд, виродку, слухай.
В Бронксі таке лайно теж може пройти, але в нас 800 у місяць - це дріб'язок.
Минулого тижня один наркодилер прислав хлопців, щоб зібрати гроші.
40 тисяч кожен.
Ми дозволимо їм зібрати усе, а тоді накриємо їх.
120 тисяч поділимо на чотирьох.
Це - серйозні гроші.
І з цим не варто жартувати.
- Я зрозумів. - Добре.
Тепер забирайся.
Хлопця звуть Лімбо.
Він завжди крутиться на квартирі брата своєї дівки.
Продає героїн.
Ми під'їдемо і станемо за рогом, будь уважним.
Якщо побачиш когось, зніми окуляри і протри їх.
- Гаразд? - Гаразд.
Якщо ми і далі будемо стояти тут, нас помітять.
Ей, Френку, може ти підеш і перевіриш!
- А може ти підеш? - У мене не той одяг.
Візьму якось тебе на шопінг.
Лімбо!
Відкривай.
Поліція, не рухатись!
Швидко до стіни!
Руки вгору!
- Розставити ноги. - Руки вгору!
Ну ж бо, розставити ноги!
- Я бачив, де він. - Добре, ходімо!
- Лімбо, це я, відкривай. - Хто?
Це знову я - Яґо.
Поліція!
Якого біса ви чекаєте?
Тікай! Тікай пожежною драбиною!
Поліція! Кидайте зброю і виходьте з піднятими руками!
- Стійте, хто це? - Це - містер і місіс Серпіко.
Проходьте.
- Де наш син? - Його везуть з рентгену.
- Ми хочемо побачити його. - Кілька хвилин.
Містере та місіс Серпіко...
новини кращі, ніж ми очікували.
Дякувати Богу, куля була малого калібру.
Вона не зачепила ані головного,
ані спинного мозку.
Він у критичному стані, але здається він стабілізувався.
Дякую вам, лікарю. Дякую.
Не ходи туди. Хіба тобі не казали?
Що?
Немає сенсу з ним зараз говорити.
- Як ти, малюче? - Привіт, Сіде!
Ходи сюди.
Хочеш прочитати листи від моїх фанів?
Звісно.
Ти ж тепер зірка, так?
З побажанням повільної і болісної смерті.
Сподіваємось, що ти там здохнеш, виродку.
Сіде!
Забери цих довбанних копів від моїх дверей.
Комісії Кнаппа ти сподобався.
- Хочуть, щоб ти виступив. - Ще б пак!
Гайнемана і Джуліо виправдали. Тебе нагородять.
Дуже смішно.
Франческо, ти мене любиш?
Ти ж знаєш, Сіде, ти завжди мені подобався.
Тобі дали золотий значок.
За що?
За те, що був чесним копом?
Чи за те, що був настільки дурним, що отримав кулю в обличчя?
Скажи їм, нехай заберуть.
Я не хочу його.
Гаразд.
Френку, ситуація така.
Тобі доведеться ще кілька місяців бути на лікарняному.
Цілком імовірно, що до лівого вуха слух не повернеться.
Два осколки від кулі досі знаходяться у тебе в голові.
Один - дуже близько біля сонної артерії,
тобі доведеться часто перевірятися.
Іноді твоя ліва сторона буде німіти.
Зрідка можуть виникати запаморочення.
Але в загальному, з тобою буде все гаразд.
Виступаючи сьогодні тут,
я сподіваюся, що в майбутньому офіцери поліції не будуть відчувати того
почуття тривоги та розчарування від дій свого керівництва, яке відчував я
протягом останніх 5-ти років, намагаючись викрити корупційні дії.
Я почувався так тому, що мої дії не знаходили належного розуміння
і були лише зайвим тягарем для інших.
Проблема в тому, що досі не створені умови,
в яких чесний офіцер поліції зможе працювати,
не боячись насмішок чи репресій з боку інших офіцерів.
Корупція в поліції не може існувати
без її схвалення керівниками департаментів.
Таким чином, найважливішим результатом,
якого можна досягти цим слуханням, є
переконання офіцерів поліції у тому, що ситуація буде змінюватися.
Для того, щоб це забезпечити, треба неодмінно створити постійно-діючий
незалежний слідчий орган, який буде займатися справами корупції в поліції, як ця комісія.
Френк Серпіко пішов у відставку з Департаменту поліції 15 червня 1972 року.
Він був нагороджений Почесною Медаллю за "проявлену на службі відвагу".
Зараз Серпіко живе у Швейцарії.
Переклад субтитрів з англійської і реліз - Yuranako (hurtom.com)